![](https://beograd.in/wp-content/uploads/2023/04/pavle-1.jpg)
![](https://beograd.in/wp-content/uploads/2023/04/pavle-1.jpg)
Patrijarh Pavle bio je voljen u narodu. Poštovali su ga i vernici i ateisti. Matija Bećković je za njega rekao da niko nikad nije govorio tiše, a da se dalje čuo. Na hiljade ljudi stajalo je satima u redu da mu oda počast, kada je patrijarh Pavle preminuo u Beogradu.
Snežana Milković, unuka patrijarha Pavla, napisala je knjigu o svom dedi Gojku, koga zove – deda Popa, a tim povodom je i gostovala u “Beogradskoj hronici” na RTS-u i evocirala uspomene na svog dedu, njegove osobine, život i njihov odnos.
Snežana je unuka Dušana, rođenog brata patrijarha Pavla
“Ja sam se rodila kada je on bio u Grčkoj. I čim je došao, od prvih mojih sličica, koliko dečje sećanje može da ide, ja se njega sećam. Uvek je bio prisutan u mom životu. I tako su nekako mama i baka, kad ga najavljuju da dolazi, verovatno zbog mantije, govorile deda Popa – i ostao je deda Popa”, objasnila je Snežana Milković.
Dodala je da je ona unuka njegovog rođenog brata Dušana – i samim tim i njegova unuka.
“I na svim knjigama koje mi je on poklanjao, svuda piše – unuki Snežani”.
Smatra da i nakon skoro 15 godina otkako se upokojio, sećanje na patrijarha Pavla ne bledi zahvaljujući njegovim poklonicima.
Snežana se prisetila i svog odrastanja.
“Bio je i patrijarh i deda”
“On je bio i patrijarh i deda, ali meni je prvo bio deda. Čak sam jedanput njemu rekla: “Znaš li ti da ja teško mogu da odvojim dedu od patrijarha?” On je rekao: “Ti misliš da ja to ne znam”. Naravno da je uvek znao šta će da kaže. Čak ga je moj sin jednom pitao: “Deda Popo, kako Vi uvek znate šta treba da kažete?”. On je rekao: “Kad ti budeš imao 90 znaćeš i ti”. Ja nisam imala nikakav osećaj nelagode, ni osećaj da razgovaram sa patrijarhom, jer je on pre svega bio deda. I ja sam navikla da, kad god imam neku dilemu, kad god želim da se o nečemu posavetujem, da odem kod njega”, ispričala je dalje Snežana.
Gošća RTS-a rekla je da je njen deda bio je vrlo pristupačan, jednostavan i da sebe nije smatrao posebnim, iako to – jeste bio.
Podsetila se i kako je izgledalo to kada je razmišljala da o njemu piše knjigu.
“Poštovao je pravila bez izuzetka”
“Kad sam ga pitala da li da pišem, rekao je: “Piši, samo nemoj da ispadne da veličaš patrijarha”. Ali i pored toga, ja sam se pitala šta biva sa ljudima koji postanu javne ličnosti, šta biva sa njihovim privatnim životom. I da li ja imam pravo da svedočim i da pišem u njemu. I onda sam rešila da pišem, a da li ću objaviti, odlučiću usput. I dok sam pisala, nekako sam shvatila da su, u stvari, deda Pavle i patrijarh Pavle jedno. Da je to neraskidivo jedinstvo, i da su potpuno u saglasju te dve uloge. Jer je on živeo po jevanđeoskim principima koje je patrijarh propovedao do kraja i bez ostatka. Znači, on je principe poštovao u potpunosti, do najsitnijih detalja”, priča Milkovićeva.
Podelila je i jednu situaciju u kojoj se našla sa svojim dedom.
“Kad je mama bila u bolnici, išli smo da je obiđemo. I došli smo u dva, tri minuta do dva. Portir kaže da ne može da se uđe dok ne bude dva sata. Sa nama je bio tada i upravnik Patriaršije gospodin Miroslav Rakonjac i on pođe da pita da li može patrijarh da prođe ipak, da ne čekamo ta tri minuta. Međutim deda ga je zaustavio i seo i rekao: “Kako ćemo poštovati krupne stvari ako sitne ne poštujemo. I sačekao je vrlo strpljivo da uđemo kad je vreme”, ispričala je na kraju.
(RTS)